Превод и субтитри: Vasilioz & Hiromi
Добре ли сте?
Можете ли да ме чуете?
Тридесет годишен мъж, без установена самоличност,
блъснат от камион, в критично състояние и в безсъзнание.
Шофьорът на камиона е невредим.
Вярно, удари ме камион.
До този момент липсват двама гимназисти.
Смята се, че са били ударени. Да се извърши претърсване.
Повикайте подкрепленията. Край.
Онези тримата измъкнаха ли се?
Тежък е. Дръж здраво.
Така си е.
Двадесет години живях уединен. Когато исках да ям, просто удрях стената.
Знаете ли къде се намирате?
Укроти топката! Не е нужно да викаш.
Какво беше това?
Кръвното налягане спада! Готови за преливане!
Чувате ли ме? Знаете ли името си? Можете ли да кажете нещо?
Умирам ли?
И без това животът ми беше свършил.
Щеше ми се поне да бях загубил девствеността си.
Очите ми!
Все още ли съм жив?
Какъв е този пък сега?
Наистина ли?
Не съм никак лек, а ме вдигна като перце. Какви ги вършиш?
Престани! Гадост!
Какво ти става?
Защо се изчервява така?
Гърдите са й огромни!
На какъв език говорят?
Къде се намирам? Това не е ли болница?
Какви ги върши този? Ехо, ранен съм сериозно.
Но тази жена е страхотна. Европейка ли е?
Ако си толкова открита, ще ги помачкам.
Явно съм се преродил.
Не мога да повярвам, че нещо подобно се е случило.
Паул и Зенис. Предполагам са над 20 години.
Аз съм на 34, така че в моите очи са като деца.
Адски им завиждам, че правят бебета на такава възраст.
Поне смуча от гърдите на яка мацка.
Не ме възбужда, вероятно защото ми е майка.
Руди?
Къде изчезна?
Рудеус?
Вероятно името ми е Рудеус.
След шест месеца започнах да схващам езика им.
Най-вероятно схващам изумително бързо, защото съм малък
Това е прислужницата ни, Лилия. Тя е невероятно надарена.
Ей, Руди!
Не трябва да се размотаваш сам-самичък.
А това не се носи на главата.
Какво има, Лилия?
Господарке, малко ми е трудно да го кажа,
но вероятно на господаря Рудеус му има нещо.
Може да греша.
Защо се хващаш на такива неща? Той е просто дете.
Още не е навлязъл в света.
Така е.
Каква гледка само. Виждал съм снимки, правени по този начин.
Явно това е Европа.
И все пак е прекалено селско.
Нямаме електричество или газ. Коя ли година сме?
Може да си ме преродил, Боже, но искам да играя на компютър.
Какво?
Какво прави?
По дяволите.
Руди!
- Млади Господарю!
Добре ли е?
Не трябва да местиш хора, които са си ударили главата, госпожичке.
Не се разплака след подобно нещо.
Няма, няма, ще мине.
За всеки случай ще ти направя магия, за да изчезне болката.
Божествената сила е обилна и подхранваща,
Ей, каква е тази шега?
Това да не е местна версия на целувка по челото?
Да не би и на двамата да им хлопа дъската?
Сигурно войнът се е омъжил за светица.
Изцеляване.
Как е? Не боли, нали?
Сигурно не знаеш, но мама е била приключенец.
Какво стана? Чух крясък. - Скъпи, Руди си падна на главата!
Успокой се. Той е дете. Разбира се, че ще си пада на главата.
Боже Господи, аз съм в...
А ако се нарани до толкова, че да не мога да го излекувам?
Всъщност всичко си идва на мястото.
Това не е Земята. Това е съвсем друг свят.
Това е свят на меч и магьосничество.
Вече съм стабилен като ходя.
И все пак има магия, а?
Магия.
Това е думата, която кара дори маймуна да подскача от кеф.
Искам да пробвам възможно най-бързо.
Не че мога кой знае какво в този момент.
Книги?
В тази къща има само пет книги.
Или книгите са скъпи, или Паул и Зенис не са големи любители на четенето.
Сигурно защото имам стотици книги, затова ми е странно.
И всичките са романи.
Не мога да чета. Ще трябва да се науча.
И така отмина една година.
Дори само с пет книги и помощта на Паул от време на време,
мога кажи-речи да чета.
Сякаш ми пука дали татко очаква от едно бебе да разбира какво му чете.
Обаче тази книга е изумителна.
Магически наръчник.
В предишния ми живот съм виждал такива книги.
Например, има два начина да направиш магия, чрез мантра или магически кръг,
но магиите с мантра преобладават в този свят.
На дълго и на широко се говори за магията.
Нещото, което ме гложди, е че според наръчника
количеството мана ти е определено от мига на раждането.
Притеснявам се.
Съмнявам се, че гените ми ще се трудят неуморно.
Няма как, ще опитам.
Нека закрилата на водата бъде на мястото, което съзреш.
Призовавам освежаващия и бълбукащ поток тук и сега.
Водна топка.
Не трябваше ли да полети?
Още един път.
Като да упражняваш комбота в игрите.
Концентрираш се колкото е нужно, представяш си го и после го пресъздаваш.
Не завърших ли заклинанието си?
Защо стана така?
Какво?
Това ли е цялата магическа сила, която имам?
Боже, Руди.
Щом ти се спи, първо тоалетна, после в леглото.
По дяволите. Прекалено съм стар, за да изглеждам подмокрен.
Дявол да го вземе.
Практикувах неуморно и го схванах.
Тази книга е пълна с небивалици.
Магическата сила се увеличава щом я ползваш, освен това
магията работела и без мантра.
Май не мога да вярвам на всичко, което чета.
Но ако е толкова лесно, какъв е смисълът от мантра?
Може би мантрите са система за задействане на магията.
Те вършат работата, без да е нужно да се съсредоточаваш над всяка магия.
Ако е така, това е голямо преимущество.
Първо, те са лесни за учене.
Мантрата е нужна да се изрече, така както те учи магията.
Явно с времето хората са започнали да мислят, че мантрата е необходима.
Второ преимущество.
Нападателната магия най-вероятно се използва за битка
и да кажеш мантрата би било по-бързо от да затвориш очи и да се съсредоточиш.
Руди, време е за сън.
Скъпи, не мога повече! - Но аз тъкмо започвам.
Растящата ми магическа сила е пълна мистерия.
Дали е резултат на тренировките ми?
Колкото и да се трудя, вероятно ще има предел магическата ми сила.
Прекалено е рано да си вадя заключения.
Сигурно с порастването ми ще се увеличи.
Може би използването на магия в ранна детска възраст ще увеличи предела ми.
Не биваше да отхвърлям възможността, че съм талант.
Свикнах му.
Не е на добре. Трябва да се успокоя.
Ако хипотезата ми е вярна, това означава само едно.
Да тренирам възможно най-много, докато порасна.
Добре!
Но как да ги накарам да излитат?
Какво?
Да, супер!
Най-накрая го схванах!
В няколко лесни стъпки е - създай, оразмери, определи скоростта и активирай.
Това е целият процес.
Или поне така мисля.
Не определих скоростта, за това не мина по план.
Имам повече мана. Ще пробвам магия от средно ниво.
Грациозни дух на водата и принцесo на потоците, протичащи през земята,
поемете всичко това чрез скритата си мощ.
Воден поток!
Какво стана?
Хей!
Какво се е случило?
Руди!
Руди, добре ли си?
Да.
Чудовище ли беше?
Не, наблизо няма такова.
Руди, на глас ли прочете книгата?
Страшно. Защо ме гледа така?
Може би децата, ползващи магия, са опасни и ги изпращат на инквизицията.
Не! Не искам да умирам!
Съжалявам.
Чу ли го, скъпи? Знаех си, че е гений!
Почакай малко. - Да му наемем учител!
Но дори не сме го научили да чете.
Убедена съм, че ще стане невероятен маг!
Но нали се разбрахме, че ако е момче, ще бъде фехтовач?
Но е способен на магия от средно ниво!
Обещанието си е обещание.
Какви ми обещания? Ти дори не си спазваш своите.
Не говорим сега за това.
Защо не учи магия сутрин, а пък фехтовка следобед?
Не е хубаво да се караме пред детето, скъпи.
Права си.
Решихме да наемем учител, който да ме обучава.
Баща ми прекарва дните си, размахвайки меча си,
но реално погледнато е рицар, грижещ се за селото.
Сигурно затова може да си позволи частен учител.
Но това селце е в средата на нищото.
Изобщо ще намерят ли учител?
Но въпреки притесненията ми, те намериха учител.
Родителите ми очакваха бивш приключенец.
Очаквахме мъж на средна възраст или пък някой брадясал дядка,
който да е ветеран в областта си, пък и да му личи, че е маг.
Казвам се Рокси Мигурдия.
Приятно ми е да се запознаем.
Какво за бога?
Забрави за брадата. Та тя все още е дете.
Прилича на ученичка.
Лоли, лош поглед и стеснителна. Идеалните три черти.
Искам да се оженя за нея.
Ти си учителката, нали?
Изглеждаш...
Толкова е мъничка! - Кой го казва?
Може би е комплексирана.
Дори гърдите й са малки.
Къде е ученикът, на когото ще преподавам?
Ето го!
Май ми се привижда.
Наивни родители, смятащи детето си за същински гений.
Явно е глупчо. Чуваме те, Рокси.
Какво каза? - Нищо.
Просто се съмнявам, че синът Ви ще разбере теорията на магията.
Не се притеснявай. Руди е невероятно дете!
Добре. Ще направя всичко по силите си.
Навън ли? - Разбира се.
Най-просто казано има три вида магия.
Нападателна, изцеляваща и призоваваща магия.
Всяка от тях си има седем ранга.
Начинаещо, средно, напреднало, свещено, буржоазно, царско и божествено ниво.
А за да ползваш магия, ще се нуждаеш от магически сили.
А магическата ти сила...
Има ли нещо? - Не.
Добре тогава.
Ще направя демонстрация. После се опитай да повториш.
Има ли нужда от мантра?
Разбира се, че да.
Така си и мислех.
Нека закрилата на водата бъде на мястото, което съзреш.
Призовавам освежаващия и бълбукащ поток тук и сега.
Водна топка!
Какво мислиш?
Мама се труди много за това дръвче. Ще се ядоса.
Значи не е на добре?
Божествената сила е плодородна и подхранваща.
Дарява сила, за да се изправят онези, загубили силата си.
Изцеляване!
Може да използваш изцеляваща магия?
Да, на средно ниво. - Невероятно!
Всеки, който тренира достатъчно, ще успее.
Прави се на скромна.
Добре, сега ти пробвай. - Хубаво.
Учителката не спомена, че може и без мантра.
Правих го без да се замисля, но може би е пазена тайна.
Каза, че трябва да кажа мантра,
така че ще го направя по нейния начин.
Може и да е необходимо.
Нека закрилата на водата бъде на мястото, което съзреш.
Какво правиш? - Нищо!
Как се справих?
Съкрати мантрата.
Да. - Винаги ли правиш така?
По принцип го правя без мантрата.
Без?
Просто пропускаш мантрата.
Разбирам.
Значи ще си струва да те тренирам.
Не използвай дърветата ми като мишени!
Не те е срам!
Още от първия ден се изложих.
Вероятно утре ще ме уволнят.
Извинявай, аз съм виновен.
Втасах я, не съм разговарял от двадесет години.
Не знам какво да кажа в подобен момент.
Чакай, помисли. Имам предостатъчно опит.
Какво би направил главният герой от играта в такъв момент?
Не се изложи, получи ценен опит.
Сигурно си прав.
Благодаря ти.
Рокси. - Да!
Да влезем вътре.
Нека да започнем като се представим?
Ей!
Бързо вкъщи!
Благодарна съм, но няма какво да предложа в замяна.
Какви ги говориш? Хайде влизай вътре.
И ти, Руди.
Добре!
Да започнем с приветственото празненство на Рокси!
Като сън е.
Сън, в който бленувам, докато тялото ми гние.
Не, дори и да е заблуда, не ме интересува.
Обзалагам се, че дори аз мога да се справя в този свят.
Живея ли, давайки всичко от себе си,
без значение колко падам, стига да се изправям,
то тогава може и да успея.
Може би дори аз.
Безработен и затворен в себе си човечец,
ще може да живее отново.
Ще се отнеса сериозно и ще поема юздите на живота.
Учител Следващия път